МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ УКРАЇНИ

НАЦІОНАЛЬНИЙ УНІВЕРСИТЕТ ФІЗИЧНОГО ВИХОВАННЯ І СПОРТУ УКРАЇНИ

КАФЕДРА ЛЕГКОЇ АТЛЕТИКИ, ЗИМОВИХ ВИДІВ ТА ВЕЛОСИПЕДНОГО СПОРТУ

КВАЛІФІКАЦІЙНА РОБОТА
на здобуття освітнього ступеня магістра
за спеціальністю 017 «Фізична культура і спорт»,
освітньою програмою «Система підготовки спортсменів у легкій атлетиці»
на тему: «СТРУКТУРА ТА ЗМІСТ ШВИДКІСНО-СИЛОВОЇ ПІДГОТОВКИ ЛЕГКОАТЛЕТІВ, ЯКІ СПЕЦІАЛІЗУЮТЬСЯ У БІЗІ НА 400 МЕТРІВ, НА ЕТАПІ МАКСИМАЛЬНОЇ РЕАЛІЗАЦІЇ ІНДИВІДУАЛЬНИХ МОЖЛИВОСТЕЙ»

                                                         здобувача вищої освіти
другого (магістерського) рівня 
  Слюсара Дениса Олександровича
  Науковий керівник: Совенко С. П.
  к.фіз.вих.,  доцент
	Рецензент: Єременко О. А.
к.фіз.вих., доцент

Рекомендовано до захисту на засіданні
кафедри легкої атлетики, зимових видів
та велосипедного спорту 
(протокол №  5 від 25.11.2025 р.)

Завідувач кафедри: Бобровник В. І.
д.фіз.вих., професор

Київ – 2025

ЗМІСТ	
		Ст.	
ВСТУП	……………………………………………………………………..	4	
РОЗДІЛ 1.	ТЕХНІКА І СТРУКТУРА ЗМАГАЛЬНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ У БІГУНІВ НА 400 МЕТРІВ І ЧИННИКИ ЩО ЇХ ВИЗНАЧАЮТЬ…………………………………………………	
7	
1.1.	Техніка і структура змагальної діяльності в бігу на               400 метрів…………………………………………………………	
7	
1.2.	Чинники, що визначають вибір методів і засобів тренування в бігу на 400 метрів………………………………………………..	
10	
1.2.1.	Енергетичне забезпечення м'язової діяльності в бігу на        400 метрів………………………………………………………..	
10	
1.2.2.	Методи і засоби тренування в бігу на 400 метрів на етапі     максимальної реалізації індивідуальних можливостей……….	
12	
1.3.	Швидкісно-силові здібності бігунів на 400 метрів.……………	16	
1.3.1.	Сенситивні періоди розвитку швидкісно-силових здібностей і фізіологічні особливості, що їх обумовлюють……………….	
16	
1.3.2.	Прояв швидкісно-силових здібностей у бігунів на 400 метрів  і контроль за розвитком………………………………………….	
20	
1.4.	Висновки до розділу 1……………………………………………	22	
РОЗДІЛ 2.	ОРГАНІЗАЦІЯ І МЕТОДИ ДОСЛІДЖЕННЯ……………...	24	
2.1.	Методи дослідження……………………………………………..	24	
2.1.1.	Аналіз та узагальнення даних науково-методичної 
Літератури………………………………………………………..	
24	
2.1.2.	Вивчення передового практичного досвіду.………………….	24	
2.1.3.	Педагогічне спостереження.…………………………………….	25	
2.1.4.	Педагогічне тестування.…………………………………………	25	
2.1.5.	Методи математичної статистики……………………………….	25	
2.2.	Організація досліджень…………………………………………	26	
РОЗДІЛ 3.	ПЛАНУВАННЯ ЗАСОБІВ ТРЕНУВАННЯ БІГУНІВ НА 400 МЕТРІВ В МІКРОЦИКЛІ ПІДГОТОВКИ СПЕЦІАЛИСТАМИ РІЗНИХ КРАЇН………………………..	
27	
3.1.	Тренування легкоатлетів Сполучених Штатів Америки з бігу на 400 метрів……………………………………………………...	
27	
3.2.	Структура річної підготовки у бігунів на 400 метрів       Польщі…………………………………………………………….	
33	
3.3.	Аналіз організації тренувального процесу в бігу на 400 метрів спортсменів України……………………………………………..	
40	
3.4.	Висновки до розділу 3…………………………………………...	44	
РОЗДІЛ 4.	АНАЛІЗ І ОБГОВОРЕННЯ РЕЗУЛЬТАТІВ ДОСЛІДЖЕНЬ…………………………………………………	
46	
ВИСНОВКИ…………………………………………………………………..	48	
ПРАКТИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ……………………………………………	51	
СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ЛІТЕРАТУРНИХ ДЖЕРЕЛ…………	53	

ВСТУП

Актуальність теми. Біг на 400 метрів вважається найбільш важкою дистанцією спринтерського характеру і пред'являє виключно високі вимоги до організму спортсмена. Для досягнення високих спортивних результатів на цій дистанції необхідно мати відмінну техніку бігу і високий рівень розвитку швидкісно-силових якостей і спеціальної витривалості. У світлі сучасних вимог на одне з перших місць висувається проблема побудови спортивної підготовки і структура тренувальних навантажень. У зв'язку з цим великий інтерес представляють дослідження з визначення допустимих обсягів тренувальних навантажень на заняттях в бігу на 400 метрів. В даний час основна увага приділяється розробці практичних способів нормування і реєстрування параметрів тренувального навантаження в мікро- і мезоциклах тренування, в розрахунку на те, щоб по можливості забезпечувалася адекватність навантажень індивідуальним станом спортивної працездатності і тенденціям індивідуальної динаміки тренованості бігунів на 400 м. Подальша розробка цих питань дозволить більш цілеспрямовано будувати тренувальний процес бігунів на 400 м в мікро-, мезо і макроциклах [1].
Одним з найважливіших питань успішного управління тренувальним процесом, шляхів підвищення ефективності підготовки спортсменів є пошук раціональних форм планування тренувальних навантажень в структурах річної та багаторічної підготовки легкоатлетів [2, 5, 13, 19, 46].
Від науково-обґрунтованого планування змісту окремих тренувальних занять, тренувальних і передзмагальних тижневих мікроциклів, мезоциклів, макроциклів річної підготовки залежить рівень і час досягнення планованих спортивних результатів. 
Структура річної підготовки – це зв'язано-послідовна система організації тренувальних навантажень, що передбачає певний порядок і послідовність введення в тренування обсягів навантажень різної спрямованості. Створення умов, при яких попередні навантаження забезпечують сприятливий морфо-функціональний, психологічний фон для підвищення тренувального впливу [20, 25, 32].
Оптимізація системи тренування досягається за допомогою розподілу основних засобів тренування в макро-, мезо- і мікроциклах підготовки відповідно до фізіологічних і педагогічним закономірностям, що дозволяє досягти максимального ефекту в розвитку швидкісно-силових здібностей і вдосконалення техніки [10, 17, 23, 37, 42].
 Зв'язок роботи з науковими планами, темами. Дослідження виконано відповідно до «Зведеного плану НДР у сфері фізичної культури і спорту на 2021–2025 рр.» Національного університету фізичного виховання і спорту України за темою 2.1 «Теоретико-методичні основи фізичної та технічної підготовки спортсменів на етапах багаторічного удосконалення (на прикладі легкої  атлетики, зимових видів та велосипедного спорту)», № державної реєстрації 0121U108193.
Мета дослідження. Удосконалення методики тренування легкоатлетів, які спеціалізуються у бізі на 400 метрів, на основі раціонального планування швидкісно-силової підготовки.
Для досягнення мети дослідження вирішувалися такі завдання:
1. Вивчити особливості структури змагальної діяльності бігунів на 400 метрів на основі аналізу науково-методичної літератури і передової спортивної практики.
2. Визначити чинники, що впливають на ефективність змагальної діяльності легкоатлетів, які спеціалізуються у бізі на 400 метрів, на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей.
3. Визначити зміст тренувальних програм швидкісно-силової підготовки бігунів на 400 метрів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей.
Об'єкт дослідження – процес спортивного тренування легкоатлетів, які спеціалізуються у бізі на 400 метрів, на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей. 
Предмет дослідження  –  структура і зміст планування швидкісно-силової підготовки легкоатлетів, які спеціалізуються у бізі на 400 метрів, на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей. 
Наукова новизна  полягає у виявленні чинників, що впливають на ефективність змагальної діяльності бігунів на 400 метрів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей. Обґрунтовано  зміст тренувальних програм швидкісно-силової підготовки бігунів на 400 метрів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей.
Методи дослідження. Аналіз науково-методичної літератури та інтернет джерел; контент-аналіз (аналіз документальних матеріалів, протоколів і щоденників) та методи математичної статистики.
Практична значимість. В роботі отримані результати оптимальної швидкості подолання відрізків дистанції 400 метрів, як показників ефективності змагальної діяльності бігунів, а також особливості планування тренування протягом року спортсменів різних країн світу. Використовуючи результати проведеної роботи, можна сприяти поліпшенню підготовки спортсменів збірної команди України на основі рекомендацій для тренерів і спортсменів з плануванням швидкісно-силових можливостей на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей.

РОЗДІЛ 1
ТЕХНІКА І СТРУКТУРА ЗМАГАЛЬНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ У БІГУНІВ НА 400 МЕТРІВ І ЧИННИКИ ЩО ЇХ ВИЗНАЧАЮТЬ

1.1. Техніка і структура змагальної діяльності в бігу на 400 метрів
Дистанція 400 метрів – це довгий спринт. Біг на 400 м проводиться з відносно з меншою інтенсивністю ніж біг на дистанціях 100–200 м.
Техніка бігу на 400 метрів складається з п'яти фаз: положення на старті, стартовий розбіг, біг по дистанції, фінішування і зупинка після фінішу.
Положення на старті нічим не відрізняється від стартового положення в бігу на 200 м. У стартовому розбігу бігуни на 100, 200 метрів прагнуть розвинути максимальну швидкість бігу, бігуни на 400 метрів розвивають швидкість до того рівня, який можна підтримувати на дистанції 250–300 метрів [1].
У бігу на 400 метрів раціональна техніка має велике значення для досягнення високих спортивних результатів [6, 7]. Бігун на 400 метрів повинен вміти контролювати свій біг, ефективно і економічно витрачати свої зусилля, правильно і ритмічно поєднувати напругу з розслабленням [35]. Техніка бігуна на 400 метрів мало чим відрізняється від бігу на 100 метрів і особливо на 200 метрів. На першій половині дистанції, а спортсмен високого класу до 300 метрів дистанції, демонструє вільний розмашистий біг. На останніх 100-метрах дистанції, внаслідок втоми, коротшає довжина бігових кроків, зменшується нахил тулуба, менш енергійно відбуваються рухи ногами і руками. Рівномірний біг по темпу подолання дистанції дозволяє бігунові на 400 метрів в більшій мірі зберегти раціональні форми рухів від початку до кінця дистанції і показати більш високий результат. Різниця у часі між першою і другою дистанції у висококваліфікованих бігунів на 400 метрів коливається в межах 1,0–2,5с (табл. 1.1 і 1.2) [22].
Таблиця 1.1
Час подолання 100  метрових відрізків та різниця між 
1-ою і 2-ою половиною дистанції 400 м (чоловіки) [22]
Прізвище	Результат	0-100м	100-200м	200-300м	300-400м	1-е 200м	2-е 200м	Різниця	
Рейнольдс	43,29	11,15	10,25	10,60	11,29	21,40	21,89	0,49	
Льюіс	43,87	11,26	10,15	10,72	11,74	21,41	22,46	1,05	
Рейнольдс	43,93	11,29	10,39	10,90	11,35	21,68	22,25	0,57	
Еверстт	44,09	11,03	10,34	10,81	11,91	21,37	22,72	1,35	
Джонсон	44,12	10,99	10,48	10,68	11,80	21,47	22,48	1,01	
Шонлебе	44,33	11,11	10,29	11,04	11,89	21,40	22,93	1,53	
Камоджа	44,37	11,27	10,06	10,70	12,12	21,33	22,82	1,49	
Вашингтон	44,39	11,07	10,40	1086	11,90	21,47	22,76	1,29	
Річардсон	44,47	10,89	10,44	1092	11,98	21,33	22,90	1,58	
Янг	44,51	11,17	10,16	10,88	12,12	21,33	23,00	1,68	
Томас	44,52	10,74	10,10	11,08	12,44	20,84	23,52	2,69	
Егбуник	44,56	10,91	10,23	11,18	11,89	21,14	23,42	2,28	
Петтігрю	44,57	11,26	10,46	10,78	11,80	21,72	22,58	0,86	
Рейнольдс	44,90	11,22	10,49	11,03	12,06	21,71	23,09	1,38	
Больч	45,22	10,96	10,20	11,30	12,60	21,16	23,90	2,74	

Таблиця 1.2
Час подолання 100  метрових відрізків та різниця між 1-ою і 2-ою половиною дистанції 400 м (жінки) [22]
Прізвище	Результат	0-100м	100-200м	200-300м	300-400м	1-е 200м	2-е 200м	Різниця	
Кох	48,15	12,12	11,27	11,44	13,32	23,39	24,76	1,37	
Бризгіна	48,65	11,94	11,47	12,06	13,18	23,41	25,24	1,83	
Ричардсон	49,38	12,34	11,48	12,33	13,23	23,82	25,56	1,74	
Мюллер	49,45	12,33	11,77	12,24	13,11	24,10	25,35	1,25	
Фрімен	49,77	12,26	11,44	12,20	13,64	23,70	25,84	2,14	
Річард	49,79	12,06	11,64	12,32	13,60	23,70	25,92	2,22	
Назарова	49,90	12,15	11,44	12,19	14,12	23,59	26,31	2,72	
Мюллер	49,94	12,20	11,44	12,43	13,87	23,64	26,30	2,66	
Брюер	50,06	11,92	11,60	12,60	13,80	23,52	26,40	2,88	
Эммельман	50,20	12,21	11,54	12,60	13,35	23,75	25,95	2,20	
Огункоя	50,27	12,30	11,40	12,28	14,16	23,70	26,44	2,74	
Девис	50,68	12,30	11,88	12,61	13,76	24,18	26,37	2,19	
Алексеева	51,37	12,24	11,24	12,80	14,92	23,48	27,72	4,24	

У таблицях 1.3 і 1.4 представлено час подолання 50-метрових відрізків дистанції 400 метрів. У таблицях 1.5 і 1.6 – середня швидкість бігу (м·с-1) по 50-метровим відрізкам 

Таблиця 1.3
Результат, час реакції та час подолання 50-метрових відрізків дистанції 400 м (чоловіки) [22]
Спортсмен	Результат	Час 
реакції	0 – 50 м	50 – 100 м	100– 50 м	150 – 200 м	200 – 250 м	250 – 300 м	300 – 350 м	350 – 400 м	
Джонсон	44,12	0,167	6,01	4,98	5,20	5,28	5,28	5,40	5,66	6,14	
Камоджа	44,37	0,216	6,23	5,04	5,04	5,02	5,24	5,46	5,78	6,34	
Вашингтон	44,39	0,161	6,07	5,00	5,10	5,30	5,46	5,40	5,80	6,10	
Річардсон	44,47	0,245	5,91	4,98	5,20	5,24	5,38	5,54	5,72	6,26	
Янг	44,51	0,185	6,16	5,00	5,08	5,08	5,40	5,48	5,86	6,26	
Томас	44,52	0,165	5,72	5,02	4,94	5,16	5,40	5,68	5,98	6,46	
Петтігрю	44,57	0,275	6,30	4,96	5,18	5,28	5,28	5,50	5,72	6,08	
Больч	45,22	0,158	6,08	4,88	5,00	5,20	5,46	5,84	6,00	6,60	

Таблиця 1.4
Результат, час реакції та час подолання 50-метрових відрізків дистанції 400 м (жінки) [22]
Спортсмен	Результат	Час 
реакції	0-50 м	50-100 м	100-150 м	150-00 м	200-250 м	250-300 м	300-350 м	350-400 м	
Фрімен	49,77	0,226	6,54	5,72	5,64	5,80	6,00	6,20	6,60	7,04	
Річард	49,79	0,167	6,50	5,56	5,76	5,88	6,08	6,24	6,60	7,00	
Майлс Кларк	49,90	0,143	6,67	5,56	5,56	5,96	6,08	6,24	6,60	7,08	
Брюер	50,06	0,143	6,44	5,48	5,24	5,36	6,20	6,40	6,64	7,16	
Огункоя	50,27	0,126	6,58	5,72	5,64	5,76	6,08	6,20	6,76	7,40	
Фугасова	50,66	0,159	6,62	5,56	5,52	5,96	6,24	6,48	6,76	7,36	
Девіс	50,68	0,127	6,58	5,72	5,88	6,00	6,20	6,41	6,60	7,16	
Алексеева	51,37	0,167	6,48	5,76	5,40	5,84	6,24	6,56	6,96	7,96	

Таблиця 1.5
Средня швидкість бігу (м·с-1) по 50-метрових відрізках дистанції 400 м (чоловіки) [22]
Спортсмен	0-50 м	50-100 м	100-150 м	150-200 м	200-250 м	250-300 м	300-350 м	350-400 м	
Джонсон	8,32	10,04	9,62	9,47	9,47	9,20	8,83	8,14	
Камоджа	8,02	9,92	9,92	9,96	9,54	9,16	8,65	7,89	
Вашингтон	8,24	10,00	9,80	9,43	9,16	9,26	8,62	8,20	
Річардсон	8,47	10,04	9,62	9,54	9,29	9,03	8,74	7,99	
Янг	8,11	10,00	9,84	9,84	9,26	9,12	8,53	7,99	
Томас	8,75	9,96	10,12	9,69	9,26	8,80	8,36	7,74	
Петтигрю	7,94	10,08	9,65	9,47	9,47	9,09	8,74	8,22	
Больч	8,22	10,25	10,00	9,62	9,16	8,56	8,33	7,58	

Таблиця 1.6
Средня швидкість бігу (м·с-1) по 50-метрових відрізках дистанції 400 м (жінки) [22]
Спортсмен	0-50 м	50-100 м	100-150 м	150-200 м	200-250 м	250-300 м	300-350 м	350-400 м	
Фрімен	7,64	8,74	8,87	8,62	8,33	8,06	7,58	7,10	
Річард	7,69	8,99	8,68	8,50	8,22	8,01	7,58	7,14	
Майлс Кларк	7,49	8,99	8,99	8,39	8,22	8,01	7,58	7,06	
Брюер	7,77	9,12	9,54	7,86	8,06	7,81	7,53	6,98	
Огункоя	7,59	8,74	8,87	8,68	8,22	8,06	7,40	9,76	
Фугасова	7,65	8,99	9,06	8,39	8,01	7,72	7,40	6,79	
Девіс	7,60	8,74	8,50	8,33	8,06	7,80	7,58	6,98	
Алексеева	7,71	8,68	9,26	8,56	8,01	7,62	7,18	6,28	

1.2 Чинники, що визначають вибір методів і засобів тренування в бігу на 400 метрів
1.2.1. Енергетичне забезпечення м'язової діяльності в бігу на 400 метрів
Всі тренувальні та змагальні навантаження пов'язані з аеробними і анаеробними процесами забезпечення енергією. При цьому анаеробні процеси додатково поділяються на гліколітичний і фосфатний (алактатний), де джерелом енергії є креатин фосфат і аденозінтрифосфат. Всі згадані вище процеси характеризуються максимально можливої ​​інтенсивністі протікання або так званої потужністю, а також своєю тривалістю, специфічної для окремих видів енергетичного обміну. Так, наприклад, найвища алактатна потужність досягається в інтервалі 3–5 секунд при зусиллях найбільшої інтенсивності. Однак її можна утримати максимально в межах до 10 секунд. В цьому випадку ми говоримо про алактатно-фосфагенній ємності [36, 47]. З навантаженнями такого характеру ми маємо справу при тренуванні швидкості, що вимагає тривалих інтервалів відпочинку (до повного відновлення), а також при тренуванні власне-силових і швидкісно-силових здібностей (стрибучості і потужності) [34, 37, 48, 50].
Найбільша гліколітична потужність, пов'язана з інтенсифікацією анаеробного гліколізу, досягає максимуму в інтервалі 20–40 секунд. Вона характеризується надзвичайно швидкою витратою енергетичних джерел в м'язах в одиницю часу і значним приростом концентрації лактату (La) [47].
Гліколітичний енергетичний обмін може домінувати при високій інтенсивності навантаження, від 30 с до 2 хв. У цьому випадку ми маємо справу з так званої гліколітичною ємністю, яка характеризується максимальною концентрацією лактату в м'язах, що утворюється під час роботи.
Ці дві характеристики – гліколітична потужність і ємність – є найважливішими для енергозабезпечення тренування бігунів на 400 м. Слід зазначити, що для дистанції 400 м важливіша гліколітична ємність, а для бігу на 200 м – гліколітична потужність [26].
Для навантажень більшої тривалості характерне переважно аеробних процесів (за участю кисню), де джерелом енергії є вуглеводи, жири і (в дуже крайніх випадках) білки. Аеробні навантаження тривалістю до 5 хв характеризується проявом так званої максимальної аеробної потужності [14, 49].
Порогова аеробне потужність визначається інтенсивністю аеробних процесів, виражених процентним значенням споживання О2 від максимального споживання кисню при якому швидкість або потужність роботи досягає анаеробного бар’єра при концентрації лактату 4 ммоль л-1. Наприклад, один спортсмен долає це значення при швидкості 4,2 ​​м‧с-1 і 60 % від максимального споживання кисню, а інший - при швидкості 5,1 м‧с-1 і     75 % від максимального споживання кисню. На цьому прикладі ми бачимо, що другий спортсмен відрізняється більшою потужністю аеробних процесів на рівні анаеробного порогу і може продовжувати підтримувати більш високу швидкість бігу, отримуючи енергію за рахунок аеробних процесів. Підтримку такого стану понад 5 хв можна характеризувати як аеробну ємність організму, тобто можливістю більш тривалої роботи в умовах аеробного обміну. Фізіологічним параметром також характеризує потужність аеробного обміну, є максимальне споживання кисню [16].
Біг на 400 метрів відноситься до вправ субмаксимальної інтенсивності. При бігу на 400 м утворюється величезна киснева заборгованість і тому правильне дихання має дуже важливе значення. Перед стартом бігун на 400 м повинен подумки нагадувати собі про необхідний ритм дихання з перших кроків бігу. Дихання повинно бути частим і глибоким з відкритим ротом. Важливо акцентувати увагу на видиху. Що стосується ритму дихання, то він повинен бути довільним поза зв'язком з кількістю бігових кроків на вдиху або видиху [1].

1.2.2. Методи і засоби тренування в бігу на 400 метрів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей
У сучасному тренуванні бігунів на 400 м використовуються наступні методи:
а) метод безперервного тривалого бігу, коли біг проводиться без пауз в рівномірному або змінному темпі протягом тривалого часу;
б) метод інтервального (переривчастого) бігу (на відрізках), коли біг періодично чергується з відпочинком;
в) змагальний метод, який використовується в підготовці до відповідальних стартів.
У різні періоди тренування співвідношення застосовуваних методів буває різним. Якщо проаналізувати тренування бігунів минулого, то можна відзначити, що цілий ряд видатних бігунів віддавав перевагу якомусь одному методу, особливо в підготовчому періоді. Протягом останніх 50 років одні рекордсмени змінювали інших і переважне застосування якогось одного методу змінювалося іншим [22].
Однак необхідно зауважити, що безперервний і інтервальний методи тренування завжди доповнювали один одного. Вони ніколи не зникнуть зі спортивної практики. Обидва методи (разом з методом змагань) використовуються в межах можливостей в зв'язку з розвитком і вдосконаленням фізіологічних функцій організму. Майбутнє належить комплексному використанню цих методів з акцентуванням на окремих з них в різні періоди і етапи підготовки [23, 29].
Метод безперервного тривалого бігу.
Цей метод найбільш простий і необхідний для створення міцного фундаменту підготовки. В даний час він є основним у підготовчому періоді. Тільки бігуни з вродженою природного витривалістю могли тренуватися не застосовуючи цей метод, але в даний час їх рекорди вже значно покращені. Безперервний тривалий біг може проводитися в рівномірному, близькому до рівномірного і змінному темпі. 
Основні засоби, застосовувані за методом безперервного тривалого бігу, класифікуються за швидкістю бігу і напруженістю роботи основних фізіологічних систем, що здійснюють енергетичне забезпечення організму [26].
Для розвитку аеробних можливостей використовуються наступні засоби.
Повільний і тривалий біг, який застосовується для підтримання необхідного рівня витривалості або відновлення після напруженої роботи. Застосовується він в усі періоди тренування. Найбільш ефективна тривалість його для розвитку аеробних можливостей від 1 до 2 годин [21].
Повільний тривалий біг проводиться при частоті серцевих скорочень (ЧСС) 130-150 уд‧хв-1 при споживанні кисню на рівні 50–60 % від максимального. Швидкість такого бігу у чоловіків-майстрів спорту –1 км за  4 хв. 10 сек. – 4 хв. 30 сек., У жінок – майстрів спорту – 1 км за 5 хв. – 5 хв. 20 сек.  Повільний біг проводиться у лісі, на дорогах, по шосе, в полі [21].
Тривалий кросовий біг служить основним засобом розвитку аеробних можливостей організму і застосовується з цією метою в підготовчому і змагальному періодах. Найбільш ефективна тривалість його до 2 годин, а при розвитку вольових якостей – до 3 годин.
Тривалий кросовий біг проводиться при ЧСС 150–160 уд‧хв-1 і при споживанні кисню 60–70 % від максимального. Швидкість такого бігу у чоловіків – майстрів спорту – 1 км за 4 хв. або трохи швидше, у жінок – майстрів спорту – 1 км за 4 хв. 40 сек. або трохи швидше. Проводиться в лісі, на шосе, в полі, на дорогах [22].
Для розвитку аеробно-анаеробних можливостей використовуються такі засоби.
Темповий кросовий біг. Він служить засобом подальшого розвитку аеробних можливостей організму. Однак при такому бігу починає відчуватися невеликий брак кисню, тому він є також засобом розвитку анаеробних можливостей організму. У цьому бігу удосконалюються також вольові якості. Застосовується стаєрами круглий рік, а середньо вікові переважно в підготовчому періоді. Ефективна тривалість темпового кросового бігу – від 20 хв. до 1 години 20 хв.
Такий біг проводиться при ЧСС 160–175 уд‧хв-1 (іноді і до 180 уд‧хв-1) при споживанні кисню 70-80 % від максимального. Концентрація молочної кислоти в крові досягає 50–70 мг%, що вказує на брак кисню [50].
Швидкість темпового кросового бігу у чоловіків - майстрів спорту - 1 км за 3 хв. 10 сек. – 3 хв. 40 сек., у жінок – 1 км за 3 хв. 50 сек. – 4 хв. 20 сек. Цей біг проводиться в лісі, на шосе або стадіоні.
Тут і надалі швидкості бігу даються для ґрунту, що забезпечує нормальні бігові рухи при мало вітряній погоді і помірній температурі + 10 + 20°.
Фартлек (гра швидкостей, бігова гра). Цей біг на місцевості в змінному темпі може служити засобом тренування аеробних можливостей на різних рівнях ЧСС (130–180 уд‧хв-1). У той же час прискорення, що зустрічаються в цьому бігу, розвивають і анаеробні процеси. Тривалість фортлеку – від 30 хв. до 2 годин, він залежить від швидкості і довжини прискорень. Застосовується такий біг круглий рік, проте зараз рідше, ніж кілька років тому [21].
В ході фартлеку бігун робить ряд прискорень від 100 м до 2–3 км, при цьому заздалегідь не планується ні швидкість цих прискорень, ні тривалість відпочинку, що проходить в мало інтенсивному бігу. В процесі фартлеку бігун може замінити частину прискорень біговими або стрибковими вправами.
Тривалий кросовий біг в змінному темпі служить засобом розвитку як аеробних, так і анаеробних можливостей організму. В процесі прискорень виникає деякий дефіцит кисню і накопичується молочна кислота в крові. Застосовується кросовий біг в підготовчому періоді тренувань. Довжина прискорень в такому бігу – від 800 м до 3 км, сума прискорень – 5–10 км, ефективна тривалість роботи – від 50 хв. до 1 години 30 хв [22].
Біг в прискореннях проходить при ЧСС 170–190 уд‧хв-1, а між прискореннями – близько 150 уд‧хв-1.
Швидкість бігу в прискореннях: у чоловіків – майстрів спорту – 1 км за 3 хв. – 3 хв. 20 сек., у жінок – майстрів спорту – 1 км за 3 хв. 30 сек. – 3 хв. 50 сек., а між прискореннями – на рівні повільного безперервного бігу. Це засіб бігового тренування останнім часом застосовується значно частіше, ніж фортлек [1].
Різні засоби безперервного бігу використовуються у всіх періодах підготовки і включаються від 3 до 6 разів на тиждень загалом і 4–7 разів на додаткове тренування.

1.3. Швидкісно-силові здібності бігунів на 400 метрів
1.3.1. Сенситивні періоди розвитку швидкісно-силових здібностей і фізіологічні особливості, що їх обумовлюють
Періоди, які характеризуються найбільш високими темпами зростання тієї чи іншої фізичної якості розглядаються як сенситивні або критичні періоди підвищеної чутливості [43]. Критичний період розвитку швидкості рухів у дітей спостерігається у віці 8–11 років, в той час як сенситивним періодом розвитку даної якості, коли відзначаються найбільші темпи його приросту, є вік 9–10 років. Іншими словами "сенситивний період" висловлює оптимальний час програми спеціально спрямованих педагогічних впливів.
Встановлено, що в дошкільний період відбувається інтенсивне наростання всіх фізичних якостях, проте розвиток їх відбувається гетеpохpонно. На думку авторів [33, 47] найбільші щорічні темпи прогресу більшості якостей спостерігається саме в періоді від 4–6 років . У зв'язку з чим виникає необхідність забезпечення гармонічне виховання фізичних якостей в цієї вікової групи. Однак, як зазначає Е. С. Вільчковскій, здійснюючи комплексний підхід до формування даної осторонь рухової функції дошкільника, особлива увага повинна приділятися підвищенню рівню розвитку швидкості – якостей, яка найбільш активно формується в період дошкільного віку, що створює сприятливі умови для його виховання.
Починаючи з чотирьох років, помітно розкривається зв'язку рухового аналізатора з мозочком – одним з важливих центрів регуляції рухів, а також з  освітою [47]. Швидкими темпами розвиток інтеpвального апарату, рівень якого до 4–5 років уже досить високий. Походить інтенсивне вдосконалення координаційних механізмів, формування  взаємодії центральної і периферичної  регуляторної  систем, що значно впливає на рухову і вегетативну функції, які, в свою чергу, досягають більш високого рівня розвитку.
Вища нервова  діяльність відрізняється значною пластичністю і високою чутливістю аналізаторних систем до тренувальних впливів. Істотною зміною піддається розвиток другої сигнальної системи, особливо помітний стрибок відбувається у дітей 4–5 року життя. В цей час прискорюються темпи розвитку умово-рефлекторної діяльності. Нові зв'язки встановлюються швидко, і якщо вони закріплюються, можуть бути досить міцними, зберігаються протягом багатьох років [42]. Разом з цим відбувається подальше вдосконалення функцій нервових процесів, формування  яке почалося ще в попередніх роках. У дітей підвишується суть індукція, знижується генералізація збудження і поліпшується координації  рефлекторної  діяльності. Порушення ще домінує над гальмуванням, але меншою мірою, ніж у дітей раннього віці, у зв'язку з цим краще працює гальмування рефлексів. Крім  того, активно зростає основні властивості нервових процесів, де ведучі  положення займає рухливість збудження і гальмування центральної нервової  системи [26].
У результаті зміцнення кістково-м'язового апарата відбувається ряд якісних зрушень в рухах дітей – поліпшується координація, ритмічність, підвищуються кількість характеристик основних рухів, з'являється вираженню стереотипу рухів [21].
Найбільший ефект від цих впливів, на думку фахівців, досягається в 4–6 років, коли відзначається значний темп росту у всіх показниках швидкості [28]. Це дає підставу вважати даний віковий період  сенситивним в розвитку швидкісних якостей. Звідси випливає, що в 4–6 років  цілеспрямовано педагогічний вплив можна досягти дуже істотних зрушень в розвитку зазначених якостей у дітей. У зв'язку з чим пропонується сприятлива можливість – починати виховання швидкості з дошкільного віці, що значно розширяє можливості того періоду, коли відбувається прогресивний  розвиток  даної якості.
В кінцевому підсумку це забезпечить більш високий рівень швидкісні здібностей. Таким чином, в дошкільному віці, на основі комплексного виховання фізичних якостей у дітей, цілеспрямовано використовувати сприятливі періоди в розвитку швидкісних якостях для перспективного  виховання швидкості [31].
Надалі онтогенезі людини розвиток швидкості, якщо її оцінювати за часом подолання 100 метрів, характеризується кількома етапами. Приблизно до 14 років зберігається збільшення темпів приросту швидкості. Потім, на відрізку 14–16 років, спостерігається деяке зменшення, а з 17–18 років приросту практично немає (за умови, що це якість спеціально не розвивається). Особливості розвитку швидкості у спортсменів має свої особливості в кожному виді спорту. Наприклад, в легкоатлетичному спринті приріст результатів показаних спортсменами при подоланні 100 метрів помітно вище, ніж у футболістів. Пов'язано це з тим, що у них якість швидкості спеціально розвивається. Звертає на себе увагу той факт, що і у легкоатлетів і у футболістів найбільший приріст результатів спостерігається в 15–17 річному віці. Це як раз той віковий період, коли у підлітків відбувається активне збільшення м'язової маси, а, отже, і сили.
   Швидкісні здібності визначаються діяльністю нейрофізіологічних і біохімічних механізмів. На думку більшості фахівців [18, 20, 27, 32] будь-яка форма проявлення швидкості має в своїй основі ту чи іншу координацію в скороченні м'язів і діяльності вегетативної функцій, сформованої за механізмом умовного рефлексу.
Особливістю часових зв'язків, що забезпечують різні  форма швидкості, є формування високої рухливості процесів порушення і гальмування, якому забезпечують швидкі зміни одних рухових координаційних других. При цьому збудження і гальмування знаходяться в певному балансі і можуть швидко мінятися, що обумовлює швидка змінити скорочення і розслаблення різноманітним груп м'язів [30].
Отже, рухливість нервових процесів є основною фізіологічною перспективою швидкості. Однак різноманітним прояв швидкості мають неоднакову залежність від цього фізіологічного факту. Найбільшою мірою від рухливості нервових процесів,  залежать частота рухів і швидкість одиночного руху [9, 11, 45].
З цього приводу В. С. Фаpфель пише: «Від того, як часто може відбуватися цей процес перемикання, від того наскільки узгоджена діяльність центрів антоганістіческіх м'язів при максимально частому переключенні в цих процесів порушення і гальмуванні, і залежить головним чином межа частоти ритмічних рухів, властивий даному суб'єкту».
Час рухової реакції обумовлено швидкістю проходження нервових процесів, які можна розділити на фази:
    1) поява збудження в рецепторах;
    2) передача збудження в центральна нервова система. (Аффеpентний шлях);
    3) формування  ефектного сигналу;
    4) передача сигналу від центральна нервова система до м'яза;
    5) порушення м'язи і поява в ній механічної активності.
Латентний час рухової реакції є характерним  станом центральної нервова системи, швидкості перемикання нервової системи збудження з одних клітин на інші.
 З біохімічної точки зору, швидкість м'язового скорочення перш за все залежить від бистроти і потужності мобілізації хімічної енергії в м'язовому волокні і перевтілення її в механічну. Отже, швидкість скорочення м'язів залежить від збудження з нерва на м'яз, звільнення аденозинтрифосфат і його розщеплення [47]. Звідси стає ясно, що якість швидкості (в своїй біохімічній основі) залежить від змісту АТФ в м'язах, від швидкості її розщеплення під впливом нервового імпульсу і подальшого синтезу аденозинтрифосфат, затраченого на скорочення  м'язів.
Швидкісні здібності людини визначаються:
I) швидкістю скорочення  і розслаблення м'язів;
2) швидкого перемикання активних м'язів відповідно до заданої програм  руху (темпом). 
Швидкість розслаблення м'язів обумовлена біоенергетичним  механізмами і більш цілеспрямовані зміни (тренування), ніж швидкість скорочення.
Темп рухів залежить від сили м'язів і узгодженості м'язів антогоністів, якому досягається вдосконалення техніки, координаційними здібностями.
На думку авторів, в швидкісний здібностях важливіше впливати на швидкість розслаблення, а не скорочення, м'язи, на темп рухів [38, 41, 44].

1.3.2. Прояв швидкісно-силових здібностей у бігунів на 400 м і контроль за розвитком
Швидкісно-силові здібності (вибухова сила) проявляються в діях, де поряд з силою потрібна висока швидкість рухів (легкоатлетичні стрибки і метання, спринт, бокс, ривок штанги і т. д.). Причому, ця сила може бути перенесена на більш повільні рухи. Для оцінки швидкісно-силових здібностей спортсменів можна використовувати такі тести як стрибок у довжину з подальшим вистрибуванням. Для розвитку швидкісної сили необхідно використовувати енергію еластичних компонентів м'язів [12, 21, 39].
Основні умови методики застосування засобів, що розвивають швидкісно-силові здібності спринтерів, представлені в табл. 1.7.

 Таблиця 1.7
Класифікація засобів спеціальної силової підготовки спринтерів

Засоби підготовки	Вага	Темп виконання	Інтен-сивність виконання	Кількість повт.        (метр)	
I. Вправи з обтяженням:	
1. для розвитку максимальної  сили	70–120%	невисокий	–––––	1–6	
2. для розвитку вибухової сили	30–50%
	високий
	–––––
	20–26
	
	50–70%	середній і
високий	–––––	10–15	
3. 	для  розвитку силової витривалості	до 30%	низький	–––––	до відмови	
II. Стрибкові вправи:	
1. 	«тривалі» стрибкові 
вправи не в повну силу	––––––	середній і високий	до 80%	300
1200м	
2. «короткі» стрибкові вправи	––––––	–––––	95–100%	50–200 відштовх.	
3. 	«тривалі» стрибкові вправи з акцентом на максимальну швидкість просування	––––––	високий	90–100%	200–600м	
4. 	«ударний» метод розвитку сили м’язів 
       (стрибки в глибину)	––––––	–––––	–––––	30–100 відштовх.	
III. Спеціально силові вправи (з специфікою техніки):	
1. без обтяження:	
а) на спеціально силову витривалість	––––––	середній і
низький	–––––	20 і більше	
б) на швидкість окремих елементів техніки	––––––	середній і
високий	–––––	до 12	
2. з обтяженням на силову витривалість	амортизаційні,
манжети	високий,
середній,
низький	–––––	До відмови 	

Висновки до розділу 1

Аналіз науково-методичної літератури і передової спортивної практики дає підставу вважати, що проблема підвищення швидкісно-силової підготовленості бігунів на 400 м на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей є актуальним науковим напрямком.
Встановлено, що структура змагальної діяльності бігунів на 400 м (чоловіки) відрізняється швидкістю бігу на різних ділянках дистанції. Найвищих величин показники швидкості в бігу на 400 м досягають в першій половині дистанції при подоланні 100 м по прямій. Час подолання першої половини дистанції 400 м коливається в діапазоні від 10,74–11,29 с (біг 100 м по віражу) і 10,06–10,49 с (біг 100 м по прямій), другої половини дистанції 400 м – 10 , 60–11,30 (біг 100 м по віражу) і 11,29–12,60 (біг 100 м по прямій).
Кращі бігуни світу мають високий рівень дистанційної швидкості, і меншу втрату її в кінці дистанції. Швидкість подолання 200 м (перша половина дистанції) у висококваліфікованих бігунів на 400 м коливається в діапазоні від 20,84–21,72 с і 21,89–23,90 с, а різниця між першою і другою половиною дистанції 400 м становить 0, 49–2,74.
Рівномірний біг по темпу подолання дистанції дозволяє бігунам на    400 м в більшій мірі зберегти раціональну структуру рухів від початку до кінця дистанції і показати більш високий спортивний результат. Різниця у часі між першою і другою дистанції у висококваліфікованих бігунів на 400м в середньому коливається в межах 1,0–2,5с.
2. Параметри дистанційної швидкості бігунів на 400 м. залежать як від технічної підготовленості. Так і від спеціальної фізичної підготовленості, особливо – швидкісно-силової.
Встановлено, що швидкісні здібності бігунів на короткі дистанції визначаються:
- швидкістю скороченню і розслабленню  м'язів;
- швидкістю перемикання активних м'язів відповідно до заданої програмним руху (темпом).
При цьому швидкість скорочення м'язів залежить від аденозинтрифосфатної активності міозину  і є спадкоємним фактором, так як аденозинтрифосфатна активність властива більшою мірою швидким м'язових волокнам (м'язова композиція обумовлюється генетично).
Швидкість розслаблення м'язів обумовлена ​​біоенергетичними  механізмами і більш схильна до цілеспрямованої зміни, ніж швидкість скорочення.
Темп рухів залежить від сили м'язів і узгодженості м'язів антагоністів, яка досягається вдосконаленням техніки, координаційними здібностями [40].
Для підвищення швидкісно-силових можливостей важливо впливати на швидкість розслаблення, а не скорочення м'язів.

РОЗДІЛ 2
ОРГАНІЗАЦІЯ І МЕТОДИ ДОЛІДЖЕННЯ 

2.1. Методи дослідження
Для вирішення поставлених завдань застосовувалися наступні методи дослідження:
•	аналіз та узагальнення даних науково-методичної літератури та 
інтернет джерел;
•	вивчення передового практичного досвіду (опитування тренерів, аналіз щоденників спортсменів);
•	педагогічні спостереження;
•	педагогічне тестування;
•	методи математичної статистики.

2.1.1.	 Аналіз та узагальнення даних науково-методичної 
літератури
Аналітичний огляд науково-методичної літератури проводився з метою вивчення сучасного уявлення про методику розвитку       швидкісно-силових 
якостей, у річному циклі підготовки кваліфікованих спортсменів з бігу на 400 метрів. Проаналізовано 52 джерела літератури.
У результаті досліджень вивчені засоби й методи розвитку швидкісно-силових якостей. Визначена структура й зміст швидкісно-силової підготовки протягом року бігунів на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей.

2.1.2.	Вивчення передового практичного досвіду
Вивчення передового практичного досвіду проводилося з метою визначення основних тренувальних засобів швидкісно-силової спрямованості, їх обсягу й розподілу по етапах річної підготовки. 
У ході досліджень проведено опитування 4 кваліфікованих тренерів, що спеціалізуються в роботі з висококваліфікованими бігунами на 400 метрів, проаналізовано щоденники 6 спортсменів. 

2.1.3	Педагогічне спостереження
Педагогічні спостереження проводилися з метою визначення найпоширеніших засобів і методів розвитку швидкісно-силових здібностей у річній підготовці кваліфікованих бігунів.

2.1.4	Педагогічне тестування
Для визначення узагальнених та індивідуальних особливостей було
 проведено педагогічне тестування 8 провідних спортсменів на етапі підготовки до вищих досягнень. Визначались характеристики швидкісно-силової 
підготовленості провідних бігунів на 400 метрів України на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей і підготовки до вищих досягнень.

2.1.5.	Методи математичної статистики
Для виявлення найбільш загальних тенденцій в організації спеціальної фізичної підготовки було проведено математико-статистичний аналіз досліджуваних даних [3, 24]. Розраховувалися середньомісячні обсяги виконаної навантаження по кожному засобу підготовки у відсотках від сумарного річного обсягу (М) і стандартне відхилення (S). Виявлення вирогідних відмінностей здійснювалось за допомогою критерія Мана Уїтні.
Статистична Обробка даних проводилася на персональному комп'ютері із застосуванням стандартних пакетів прикладних програм.
Використовувалися стандартні пакети програм статистичної обробки даних STATISTICA 6 для WINDOWS здатні реалізувати зазначені методи на персональному комп'ютері.
Аналізу були піддані реальні часові показники фізичної працездатності і фізичної підготовленості досліджених спортсменів.
2.2.	Організація досліджень
Дослідження проводилися в три етапи протягом 2024–2025 рр.
Перший етап (вересень – листопад 2024 р.) був присвячений аналізу та узагальненню літературних даних з питань швидкісно-силової підготовки, вивченню практичного досвіду спортсменів з метою виявлення особливостей побудови тренування бігунів на 400 метрів протягом року на етапі максимальної реалізації і підготовки до вищих досягнень.
Другий етап (грудень 2024 р. – серпень 2025 р.). включав вивчення структури річної підготовки й кількісного обсягу основних тренувальних засобів швидкісно-силової підготовки, їх розподілу по етапах річної підготовки українських бігунів. 
На третьому етапі (вересень – жовтень 2025 р.) здійснювалася обробка результатів дослідження, написання розділів магістерської роботи, оформлення рукопису роботи в цілому.

РОЗДІЛ 3

ПЛАНУВАННЯ ЗАСОБІВ ТРЕНУВАННЯ БІГУНІВ НА 400 МЕТРІВ В МІКРОЦИКЛІ ПІДГОТОВКИ СПЕЦІАЛИСТАМИ РІЗНИХ КРАЇН

3.1. Тренування легкоатлетів Сполучених Штатів Америки з бігу на 400 метрів
Заслуженим авторитетом користується американська школа чоловічого бігу на 400 м. Регулярно тренери Сполучених Штатів Америки готують атлетів найвищого класу. І не випадково в списку найсильніших у світі на цій дистанції найбільше число місць знову зайняли американські спортсмени. Журнал "Трек енд філд Квотерлі ревю" опублікував статтю про методику роботи провідних фахівців Сполучені Штати Америки з бігу на 400 м. З деякими з цих матеріалів знайомить сайт www.earticle.ru.
Відзначається, що програма тренера Ч. Томаса увібрала в себе досвід багатьох провідних фахівців Сполучених Штатів Америки. Томас з великою увагою ставиться до планування річного циклу підготовки. Щорічно перед початком тренувального процесу Томас доводить до відома спортсменів всі деталі плану, який вони мають виконувати.
Річний план підготовки його учнів розбитий на три етапи.
Перший починається з середини вересня і триває до грудня. На даному етапі закладається база для вдосконалення фізичних якостей і техніки бігу. Тренування носять об'ємний характер і спрямовані на розвиток витривалості і загально фізичної підготовленості. Особлива увага приділяється першим тижнях підготовки, так як, на думку тренера, вони багато в чому визначають успіх усього сезону. На початку цієї фази виконується у великому обсязі повторний біг з невисокою швидкістю. Поступово швидкість на відрізках збільшується. Протягом 6–8 тижнів першої фази підготовки раз на тиждень, в понеділок, проводиться контрольний біг на 5,2 км. Природно, темп бігу в перші тижні невисокий. Всі інші тренування тижневого циклу включають в себе "сходи" – біг на відрізках з збільшується, а потім з зменшується довжиною. Як приклад можна привести наступне тренування: 3 x 110 ярдів по 17,5 с – 3x220 ярдів  (35 с) – 2x330 ярдів  (52,5 с) – 3x220 я  (33 с) – 2x110 ярдів (15 с). Ми бачимо, що перша частина "сходи" пробігається повільніше, ніж друга, тобто, коли довжина відрізків зменшується. При цьому паузи відпочинку між відрізками – ходьба на відстань, рівну дистанції, яку спортсмен пробіг. Томас прагне до того, щоб після двох місяців тренування його вихованці долали 330 я швидше 40 сек., 220 ярдів – 25 сек. і 110 я – в діапазоні 11–12 сек. З метою уникнення монотонності однаковою роботи іноді подібні тренування замінюються естафетному бігом.
Другий етап – січень–березень. З січня зменшується застосування "сходи" і збільшується обсяг швидкісного бігу (переважно на відрізках довше 400 м). "З цього моменту і починається спеціальна робота бігуна на 400метрів" – вважає Ч. Томас. Досить часто застосовується естафетний біг замість швидкісного бігу на коротких відрізках. Виконується ця робота відразу ж після розминки. Наведемо приклад тренувального тижня цієї фази підготовки: 
Пн. 2x500 ярдів – паузи відпочинку між відрізками до відновлення. 
Вт. 1x660 ярдів (приблизний час (1.21). 
Ср. 6x220 ярдів (30,0) відновлювальне тренування. 
Чт. 4–5х300 ярдів  або 6–7x220 ярдів. 
Пт. 5x220 ярдів або 8х150 ярдів (три наступних відрізків подолання на високій швидкості). 
Третій етап – квітень–червень. Швидкість подолання відрізків збільшується, паузи відпочинку також збільшуються. Тренувальний тиждень в квітні–травні виглядає наступним чином: 
Пн. 1x500 ярдів, 2x150 ярдів (високий темп). 
Вт. 3–4x300 ярдів  (середній час 31,5 сек.). 
Ср. 4x220 ярдів (середній час 22,01) або 6x150 ярдів (3 відрізка долаються на високій швидкості). 
Чт. 5–6x150 ярдів (швидкість зростає від старту до фінішу) або  5–6x110 ярдів с ходу, розгін 10 метрів. 
Пт. Відпочинок. 
Сб. Змагання. 
Як засоби силової підготовки застосовуються різноманітні стрибки (іноді з обтяженнями).
Один з провідних тренерів Сполучених Штатів Америки Д. Буш, який підготував групу висококласних спринтерів, вважає, що для успіху в бігу на 400 м спортсмену необхідно володіти не тільки певним рівнем швидкості, сили, витривалості, а й великим прагненням домогтися успіху, терпінням і вірою в себе і в свого тренера. Тільки володіючи цим комплексом якостей, спортсмен зможе виконувати великий обсяг тренувальної роботи та досягти своєї мети.
Програма Д. Буша також ділиться на три періоди. 
I період – з жовтня до грудня. З самого початку пропонується досить об'ємна тренувальна робота, створюється база всієї підготовки:
Пн. Біг з невисокою швидкістю з установкою на свободу рухів – 660, 550, 440, 330 ярдів.
Вт. Біг по трав'яним горбах.
Ср.  Повторний біг на 330 ярдів. кількість відрізків варіюється в залежності від підготовленості атлета. Відрізки пробігаються вільно.
Чт. Повторний біг на 150 ярдів. Відпочинок між пробіжками – спокійна ходьба. Чергується кількість подолання відрізків з середини віражу і з початку віражу.
Пт. Повторення тренувальної роботи вівторка.
Сб. Легкий біг по траві.
Нд. Відпочинок. 
II період, зимовий сезон, триває з грудня до кінця лютого. У цей час в загальних рисах виконується тренувальна робота попередніх місяців, але в п'ятницю перед участю в зимових змаганнях атлети відпочивають.
III період, змагальний березень – червень Біг по горбах виключається з тренувальної програми. Потрібно додати, що, починаючи з жовтня швидкість подолання відрізків поступово зростає. Так, наприклад, якщо в жовтні дистанція 332 ярдів  пробігають за 45 сек., то в змагальному періоді – за 31,5–32,0 сек.
У Буша тверде правило: він ніколи не дозволяє спортсменам високого класу бігати на результат в парі під час тренувань, за винятком заключної стадії сезону. Велику увагу він приділяє подоланню другого віражу, вважаючи цю ділянку найважливішим для успішного подолання всієї дистанції. Джим Буш вважає, що багато тренерів роблять велику помилку, вважаючи, що головне в естафетному бігу 4х400 м – це підбір чотирьох сильних спортсменів, і не приділяють достатньої уваги техніці прийому–передачі естафетної палички. Тренер переконаний, що ретельна робота може допомогти квартету бігунів скоротити час пробіжки всієї дистанції на 6 сек. Відзначимо, що вихованцям Буша неодноразово вдавалося встановлювати не тільки рекорди Сполучені Штати Америки, а й світу.
Інший видатний американський фахівець С. Белл вважає, що існує два типи бігунів на 400 м. Перший – схильний до спринтерському бігу і другий – до бігу на довші дистанції. У спортсменів першого типу Белл намагається розвинути витривалість, у другого – швидкість. 
На початку сезону, коли ведеться тренувальна робота, спрямована на розвиток витривалості, всі спортсмени виконують майже однакові навантаження. У цей період програма тренування включає в себе біг на різні дистанції, що виконується на невисокій швидкості.
Наведемо приблизні тижневі цикли тренування, виконуваної підопічними Белла. вересень – жовтень. 
Нд. 35 хв. легкого бігу. 
Пн. Кросовий біг. 
Вт. 10x220 я по траві (відпочинок – ходьба). 
Ср. Кросовий біг. 
Чт. 3x352 ярдів (без часу). 
Пт. Кросовий біг. 
Сб. Спортивні ігри. 
Грудень. З цього місяця в тренувальну програму поступово включається швидкісна робота: 
Пн. 110x15 раз (в січні – 14, лютий – 13, березень – 12). 
Вт. 6x220 ярдів (від 30 сек. в першій пробіжці до 24 сек. в останній). 
Ср. 6x110  4x150 ярдів. 
Чт. 3x352 ярдів (паузи відпочинку до 15 хв). 
Пт. Крос або фортлек. 
Сб. 1x660, 1х60, 1х353 ярдів. 
Нд. Легкий біг. 
Змагальний період. 
Нд. Легкий біг 35 – 45 хв. 
Пн. 2x660 (основну увагу приділяють подоланню останніх 110 ярдів дистанції). 
Вт. Біг зі старту 30 – 40 – 50 – 60 ярдів. Потім 5x220 ярдів (при подоланні 1 и 3 відрізку увагу приділяють швидкості про бігання всієї дистанції в інших пробіжках –  фінішу). 
Ср. День тестів: 2x60 ярдів, 2x352 ярдів або 1x350 ярдів + 1x500 ярдів  або  1x352 ярдів + 1x220 ярдів. 
Чт. Біг зі старту по віражу – 60 ярдів, 3x4–220 ярдів (акцент на фініш).
Пт. Легкий біг. 
Сб. Змагання. 
Вихованці Белла, як правило, пробігають перший 200 – метровий
 відрізок в бігу на 400 м від 0,1 до 1,0 сек. гірші за них кращого результату в бігу на 200 м. Другий же 200-метровий відрізок пробігається на 2,5 – 3,5 сек. гірше, ніж перша половина дистанції. Саме виробленні здатності подолання другої половини дистанції на високій швидкості при збереженні свободи рухів Белл приділяє особливу увагу.
Розглянемо програму тренування ще одного видного американського тренера Д. Краддока. Початок сезону присвячується базової підготовки. Три рази в тиждень спортсмени виконують вправи з обтяженнями, а потім пробігають 1 – 3 милі. У середу пробігаються відрізки в гору по 150 м. Велика увага приділяється спортивним іграм.
З другої половини листопада починається друга стадія підготовки. Як і раніше основна увага приділяється створенню фундаменту підготовки. Двічі на тиждень пробігаються дві милі. У програму включається біг на відрізках 110 – 330 ярдів. Через певний час бігуни починають виконувати "сходи", причому спочатку тільки в одному напрямку (60 – 110 – 220 – 330 ярдів). Дається установка на час пробіжки кожного з цих відрізків (наприклад, 5x220 ярдів по 25 сек.). Причому Д. Краддок враховує при цьому індивідуальні можливості учнів. Далі раз в тиждень в тренування включається "сходи", яка пробігає вже в обидва напрямки (довжина відрізків спочатку збільшується від 110 до 660 ярдів, а потім зменшується). При цьому швидкість бігу зростає. Біг на 2 милі вже проводиться 1 раз в тиждень.
З початком зимового сезону змагань силові тренування також скорочуються до двох разів на тиждень. У міру наближення до літнього сезону спрямованість тренувального процесу поступово змінюється. Все більше уваги приділяється якості виконаної тренувальної роботи. Швидкість подолання відрізків зростає до субмаксимальної і максимальної, однак, при цьому атлети намагаються зберегти свободу рухів до кінця дистанції. 
І на закінчення огляду, присвяченого методиці тренування американських бігунів на 400 м, відзначимо, що, незважаючи на відмінності, тренувальні програми провідних фахівців мають наступні загальні риси: 
1. Велика увага приділяється чіткому плануванню всього процесу підготовки і точного дотримання його спортсменами. Річний цикл підготовки розбитий на три етапи.
2. На першому (вересень – листопад) закладається база для подальшого вдосконалення. Виконується великий обсяг бігової роботи з невисокою інтенсивністю. Широко застосовується біг в ускладнених умовах.
3. На другому етапі (грудень–лютий) швидкість подолання відрізків зростає. Спортсмени, як правило, до зимових змагань в манежах спеціально не готуються. У великій кількості виконується біг на відрізках у вигляді "драбини". Досить часто пробігаються дистанції довші основний.
4. На третьому етапі (березень–червень) основна увага приділяється якості тренувальної роботи, значно зростає інтенсивність подолання відрізків. При цьому з програми підготовки не виключаються відрізки понад 400 м.
5. На всіх етапах підготовки ведеться робота над технікою вільного, розслабленого бігу, над умінням пробігати фінішний відрізок дистанції. Широко використовується в тренувальному процесі естафетний біг.

3.2. Структура річної підготовки у бігуні на 400 метрів Польщі
Структура річного циклу підготовки багато в чому визначається календарем змагань: чемпіонатами світу та Європи в приміщенні, літніми чемпіонатами світу та Європи і Олімпійськими іграми. Річний цикл підготовки розділений на три періоди: підготовчий (31 тиждень), змагальний (18 тижнів), перехідний (4 тижні). У періодах підготовки виділяються етапи, а в їх рамках – мезоциклу, що характеризуються акумуляцією, інтенсифікацією та перехідними завданнями (в російській термінології – базові, спеціально-підготовчі та перед змагальних).[46]
Задачі базового мезоцикла, має направленість акумуляції:
- підготовка рухового апарату до напруженої роботи (вправи на гнучкість – стретчинг і спеціальні силові вправи);
- підвищення продуктивності систем кровообігу і дихання для збільшення загальної працездатності бігуна;
- підвищення потужності аеробних процесів енергозабезпечення (МСП до рівня 70 мл/мін.кг і більше) і підтримання їх ємності (тривалості);
- підвищення аеробного потужності на рівні анаеробного порогу від    60 % до 80 % від МСП і підтримання цього рівня більш тривалий час;
- підвищення анаеробно-гліколітичної потужності і ємності;
- підвищення анаеробної алактатной потужності і ємності;
- вдосконалення вольових якостей (аутогенне тренування, дихальні вправи).
Завдання спеціально-підготовчого мезоцикла, що має спрямованість інтенсифікації навантаження:
- підтримання аеробного ємності і потужності;
- подальше підвищення і подальша максимізація гліколитичної анаеробної ємності та потужності;
- подальше підвищення і подальша максимізація алактатной анаеробної ємності та потужності;
- вдосконалення вольових якостей (аутогенне) тренування, дихальні вправи).
Завдання перед змагального мезоциклу, маючий перехідний характер від тренування до змагання:
- досягнення запланованих результатів в бігу на 400 м, що характеризується максимальною анаеробною гліколітичною ємністю і в бігу на 200 м, що характеризується максимальною й анаеробною гліколитичною потужністю в серії різних змагань і максимальних результатів на 400м і в естафеті 4х400 м на головних змаганнях;
- досягнення максимальної алактатної потужності і ємності;
- досягнення максимальної гліколитичної потужності і ємності;
- підтримання необхідної аеробного ємності і потужності;
- прояв вольових якостей під час змагань.
Структура окремих мезоциклів тренувальної роботи складається з тижневих мікроциклів. Після трьох навантажувальних мікроциклів планується один мікроцикл відновлювальний або розвантажувальний, коли тренування проводиться один раз в день, причому зі зниженою інтенсивністю. Також один раз в день тренування проводиться в перед змагальному мезоциклі і на початковому етапі змагального періоду.
Крім того, в структурі базових і спеціально-підготовчих мезоциклів вранці проводяться 30–40-хвилинні заняття типу розминки, що складаються з вправ йоги, стретчинга, фізичних вправ, аутогенного тренування або дихальних вправ [28].
Нижче як приклад наводиться мікроцикл з базового мезоциклу (акумуляції), виконаного в період з 14.10.96 по 15.12.96 та з 9.03.97 по 30.03.97.
9.12. Пн. 
Ранкова .: загальна сила. 
Вечірня .: загальна фізична підготовка (ЗФП) + біговій ритм.
10.12. Вт.
Р .: швидкість + ЗФП. 
В .: Динамічна сила + ЗФП.
11.12. Сер 
Р.: витривалість – відрізки понад 400 м. 
В .: загальна витривалість + відновлення.
12.12. Чт. 
Р .: прогулянка. 
В .: аутогенне тренування.
13.12. Пт. 
Р .: спеціальна сила – біг, стрибки. 
В .: ЗФП + біговій ритм.
14.12. Сб. 
Р .: витривалість – відрізки коротше 400 м. 
В: загальна витривалість + відновлення.
15.12. Нд. В .: аутогенне тренування.
Аутогенне тренування спрямоване на контроль і управління стресом, підвищення здатності концентрації уваги, самоконтроль, володіння нервово-м'язової, дихальної релаксацією (розслабленням), внутрішню інтелектуальну тренування, вироблення самовпевненості, психічну підготовку до змагань.
Приклад мікроцикла з спеціально-підготовчого мезоциклу (інтенсифікації), реалізованого в період з 16.12.96 по 2.02.97 і з 31.03.97 по 18.05.97.
5.05. Пн. 
Р .: полу присід на час, піднімання на височину (тумбу), вистрибування, підскоки, пліметрічні вправи (поступається режим м'язового скорочення), вправи для м'язів  преса і спини. 
В .: стретчинг + бар'єри (8–12 х 80–120 м по траві).
6.05. Вт. 
Р .: низькі старти, біг на відрізках 40–60м, біг на тренажері «speedy junior» (LA в крові <5–6 ммоль‧л-1). 
В .: багатоборстві з метанням і штовханням ядра + багаторазові стрибки + стретчинг.
7.05. Сер. 
Р .: біг на відрізках 2–4 х 500 м або 2–4 х 450 м (концентрація LA = макс). Інтервали відпочинку до зниження LA на рівень 5–6 ммоль‧л-1. 
В.: аутогенне тренування + відновлення.
8.05. Чт.
Р .: відштовхування, вистрибування з обтяженням, спринтерські багаторазові стрибки, біг з обтяженням. 
В .: стретчинг + бар'єри (8–12 х 80–120 м по траві).
9.05. Пт. 
Р .: біг на відрізках 3х60 м + 3х80 м + 3х100 м, інтервали відпочинку 2–3 хв між серіями, зниження LA до рівня 5–6 ммоль‧л-1 В .: ЗФП.
10.05. Сб. 
Р .: біг на відрізках 200, 250, 350 м або 250, 300 м, концентрація LA – максимальна. Інтервали відпочинку – зниження LA до рівня 5–6 ммоль‧л-1. 
В .: безперервний біг 30 хв (загальна аеробна витривалість) ЧСС = 130–140 уд‧хв-1, LA < 2 ммоль‧л-1; відновлення – сауна, масаж, кріотерапія (низькі температури).
11.05. Нд. В .: аутогенне тренування.
Приклад мікроцикла з перед змагального мезоцикла, що має спрямованість підготовки до змагань з 3.02.97 по 9.03.97, з 18.05.97 по 22.06.97 + 14.07.97 – 21.09.97
2.06. Пн. Безперервний біг 15–30 хв (ЧСС 130–140 уд‧хв-1, LA < 2 ммоль‧л-1), бар'єрні вправи, стретчинг; 6–10х100 м по траві + відновлення (сауна, масаж, кріотерапія).
3.06. Вт. Вистрибування, відштовхування, сходженя на тумбу з обтяженням; багаторазові стрибки, біг з обтяженням, біг в гору.
4.06. Ср: Низькі старти, біг на відрізках на час 40–60 м, біг на тренажері «speedy junior».
5.06. Чт. Біг на відрізках 250, 300, 350 м, концентрація La-максимальна.
6.06. Пт. 45–60-хвилинна розминка перед змаганнями.
7.06. Сб. розминка.
8.06. Нд. змагання 4х400 м.
До головних змагань сезону – готувалися в рамках 6–тижневого етапу – безпосередній передстартової адаптації. Він включав два мікроциклу з базового мезоцикла (акумуляції) + 2 мікроцикла з спеціально-підготовчого мезоцикла (інтенсифікації) + 2 мікроцикла з перед змагального мезоцикла, після чого слідували головні старти [44].
Важливу роль у підготовці ми відводимо тренуванні в умовах середньогір'я [40].
Контроль в процесі тренування польські фахівці поділяють на:
- контроль зовнішніх показників навантаження, який включає кількість і довжину відрізків і показаного на них часу (ці дані можуть реєструватися комп'ютером);
- контроль внутрішніх показників навантаження, в рамках якого фіксується реакція системи кровообігу за допомогою вимірювання пульсу (ЧСС), а також інтенсивність біохімічних процесів за допомогою вимірювання концентрації лактату (LA) в крові.
Характер кривої показників лактату говорить про ступінь підготовленості спортсмена як до аеробного, так і до анаеробної роботі. Горизонтальна частина кривої говорить про ємності і інтенсивності аеробних процесів. Спортсмен, що долає аеробний поріг La – 2 ммоль‧л-1 при загальній швидкості (V м‧с-1) і більш високий відсоток споживання кисню від максимуму, відрізняється великими можливостями в сфері аеробного роботи.
Крива з невеликим підйомом визначає силові можливості, що обумовлюють структуру руху і техніку. Частина цієї кривої відображає кореляцію між La максимальним і граничним (Р 4,0 ммоль‧л-1) анаеробного порога, а також аеробні можливості спортсмена.
Остання, майже вертикальна частина кривої закислення характеризується максимальною концентрацією LA в крові. Це максимальна потужність і ємність гликолитического-анаеробного обміну.
У природних тренувальних умовах найбільш доступним і простим у застосуванні параметром є пульс (частота серцевих скорочень). На думку багатьох авторів [3, 4, 7, 12], цей показник відрізняється високою кореляцією з іншими параметрами навантаження і дає велику інформацію про спрямованість роботи, виконуваної спортсменом. Коригування тренування можна проводити за допомогою так званого показника ефективності відновлення, скорочено ПЕВ (польська абревіатура – «WSR»). За допомогою цього показника можна оцінити в цілому, чи адекватнt навантаження рівню підготовленості спортсмена на даний момент, а також знаходяться такі його параметри як обсяг і інтенсивність у відповідних один до одного пропорціях. У своїй професійній діяльності я використовував саме цей показник.
Методика користування цим показником вимагає вимірювання частоти серцевих скорочень безпосередньо перед початком виконання вправ (t1) після останнього виконання вправи в тренуванні (t2), і через 4 хвилин відновлення після цієї вправи (t3). Формула показника ефективності відновлення:ПЕВ=(t2 – t3/t2 – t1)x100%.
Інтерпретація ПЕВ в залежності від значення:
ПЕВ = 50 – 60% – адекватне навантаження.
ПЕВ < 50% – втома – навантаження занадто високе.
ПЕВ > 60% – тренувальні стимули занадто низькі.
Приклад I: t1 = 12, t2 = 31, t3 = 20, тоді  ПЕВ = (31–20/31–12) х100 % =  58 %.
Висновок: навантаження цілком адекватне.
Приклад II: t1 = 11, t2 = 32, t3 = 23. ПЭВ = (32–23/32–11)х100 % = 43 %.
Висновок: навантаження занадто високе.
Приклад III:  t1 = 13, t2 = 33, t3 =19. ПЭВ = (33–19/33–13) х100 %  = 70 %
Висновок: навантаження занадто низьке. 
Ці дослідження поряд з розглянутими вище східчасто-підвищуються тестом (проба з наростаючою інтенсивністю) включають тест Winget. Цей тест дозволяє визначити максимальну потужність, а також час її досягнення і утримання, обсяг роботи і криву зниження потужності. Таким чином, він побічно інформує нас про алактатні потужності і ємності, а також про гліколітичні потужності і ємності. Оскільки тест цей неспецифічний і виконується на велоергометрі, ми поступово відходимо від його використання.
У роботі застосовуються тести біохімічного контролю, які включають:
1. Вимірювання концентрації La – лактату в крові, СК – креатінінази (каталізатора обміну фосфатів), сечовини, сечової кислоти.
2. Вимірювання в крові концентрації тестостерону, кортизолу, білків (регуляторних гормонів), імуноглобуліну.
3. Аналіз морфологічних елементів крові.
4. Аналіз мікроелементів в крові.
У підготовчий період ми завжди передбачаємо день на біологічне відновлення після тренування спеціальної витривалості, тобто два рази в тиждень в рамках тижневого мікроциклу, в середу і в суботу. У цей період спортсмени застосовують сауну, підводний масаж або соляні ванни. Спортсменів зобов'язують щодня лежати на магнітному мате, що створює змінне магнітне поле, що дає ефекти при мікротравмах, при зниженні концентрації в м'язах для відновлення. 

3.3. Аналіз організації тренувального процесу в бігу на 400 метрів  спортсменів України (чоловіки та жінки)
В даний час накопичений великий матеріал з питань планування та організації підготовки в річному циклі. Однак проблема планування тренувальних навантажень у великих, середніх і малих циклах залишається однією з найбільш складних в сучасній системі спортивного тренування. Необхідно конкретизувати оптимальні величини обсягу і інтенсивності навантаження, деталізувати особливості структури і динаміки тренувальних навантажень на певних етапах великого циклу в кожному виді спорту, зокрема бігу на 400 м.
Перед дослідженням було поставлено завдання: вивчити структуру і динаміку тренувальних навантажень спеціальної фізичної підготовки у кваліфікованих бігунів і бігунів на 400 м в річному циклі.
Для вирішення поставленого завдання були використані наступні методи дослідження: аналіз науково-методичної літератури, аналіз документальних матеріалів щоденників тренувань, математико-статистичний аналіз.
Для аналізу сучасної практики підготовки бігунів і бігунів на 400 м були вивчені реальні приклади організації тренувального процесу у спортсменів різної кваліфікації. Всього вивчені особисті щоденники тренувань у 9 чоловіків і 5 жінок. Облік обсягу виконаної навантаження проводився за основними засобами спеціальної фізичної підготовки в основних одиницях виміру (км.) По тижневим і місячним циклам.
Для виявлення найбільш загальних тенденцій в організації спеціальної фізичної підготовки було проведено математико-статистичний аналіз досліджуваних даних. Розраховувалися середньомісячні обсяги виконаного навантаження по кожному засобу підготовки у відсотках від сумарного річного обсягу (М) і стандартне відхилення.
В ході дослідження індивідуальних прикладів побудови річного циклу проводився статистичний і логічний аналіз організації підготовки. При цьому зверталася увага на обсяг використовуваних засобів, спрямованість на різних етапах підготовки, послідовність застосування великих за обсягом і різних за спрямованістю тренувальних навантажень.
Слід зазначити, що відбору і аналізу були піддані лише ті щоденники, які відповідали вимогам критеріїв "прогресування" і "стабільності". 
При аналізі практики побудови тренувального процесу використовувалася класифікація, розроблена на основі врахування біоенергетичних механізмів енергозабезпечення м'язової діяльності різної потужності і спрямованості виконуваних навантажень. В основу цієї класифікації покладено використовуваний в ряді робіт [1, 21] принцип поділу вправ на зони інтенсивності. Вся бігова навантаження фіксувалася в км і була розділена на зони інтенсивності.
Статистичний аналіз річних обсягів навантаження у висококваліфікованих бігунів на 400 м, виявив, що немає достовірних відмінностей у використовуваних величинах тренувального навантаження анаеробно-гліколітичної спрямованості (біг на відрізках понад 100 м із швидкістю 81–90 %), аеробного  (біг на відрізках понад 300 м зі швидкістю 80 % і менше) і в стрибкових вправах (табл. 3.1).

Таблиця 3.1
Річні обсяги основних тренувальних засобів у бігунів на 400 м високої кваліфікації
засоби тренування	Чоловіки,
результат
45,5–47,5 с
n = 23	Жінки,
результат
50,0–52,0 с
n = 21	Різниця	
Біг до 80 м (швидкість 96–100%), км	14,0±2,3	12,3±2,7	1,7*	
Біг вище 100 м (швидкість 91–100%), км	48,9±13,1	44,1±11,4	4,8	
Біг вище 100 м (швидкість 81–90%), км	116,4±16,2	109,6±21.3	6,8	
Біг вище 300 м (швидкість 80% и нижче), км	98,5±21,6	105,4±27,4	6,9	
Стрибкові вправи, кількість відш.	10783±3114	12259±2482	1476	
Вправи з обтяженням, т	196,7±24,4	106,1±15,9	90,6*	
Примітка: * – відмінності достовірні.

Достовірні відмінності зафіксовані в сумарних річних обсягах навантаження алактатного-анаеробної спрямованості (біг на відрізках до 80 м зі швидкістю 96–100 %), де чоловіки перевершують жінок на 12,1 %, і вправах з обтяженням – 46,1%.
У бігунів і бігунів низьку кваліфікацію простежуються, в основному, аналогічні відмінності (табл. 3.2). Виняток становлять лише вправи з обтяженням, де у спортсменів обсяг більше на 30 %.

Таблиця 3.2
Річні обсяги основних тренувальних засобів у бігунів на 400 м низької кваліфікації
Засоби тренування	Чоловіки,
результат
50,0–52,0 с
n = 14	Жінки,
результат
56,0–58,5 с
n = 16	Різниця	
Біг до 80 м (швидкість 96–100%), км	9,4±1,9	8,9±2,6	0,5	
Біг вище 100 м (швидкість 91–100%), км	32,6±5,3	28,6±6,4	4,4	
Біг вище 100 м (швидкість 81–90%), км	79,6±14,4	71,8±7,9	7,8	
Біг вище 300 м (швидкість 80% и нижче), км	117,6±23,4	123,4±18,7	5,8	
Стрибкові вправи, кількість відш.	8300±960	7900±1100	400	
Вправи з обтяженням, т	98,3±14,9	69,6±10,1	28,7*	
Примітка: * – відмінності достовірні.

Таким чином, судячи з отриманими даними, між бігунами і бігунками як високою, так і низькою кваліфікації немає суттєвої різниці здебільшого парціальних обсягів річного навантаження.

Висновки до розділу 3
В даному розділі проаналізовано методики роботи таких провідних фахівців СШA, Польщі в бігу на 400 метрів, як Ч.Томаса, Д. Буша, С. Белла, Д. Краддока.
Порівнюючи роботу тренерів США можна виявити середнє тренувальне навантаження. Річний план складається з трьох етапів, перший з яких – етап вдосконалення фізичних якостей і технічного бігу. Тренування носять об'ємний характер і спрямовані на розвиток витривалості і загально фізичної підготовки. Особлива увага приділяється першим тижнях підготовки, так як, на думку тренерів, вони багато в чому визначають успіх усього сезону. Чимало важливим для успіху необхідно володіти не тільки певним рівнем швидкості, витривалості і сили, а й великим прагненням домогтися успіху, терпіння і вірою в себе і в свого тренера. На другому етапі підготовки, як і раніше, основна увага приділяється створенню фундаменту підготовки. На третьому етапі основна увага приділяється якості тренувальної роботи, значно зростає інтенсивність подолання відрізків. При цьому з програми підготовки не виключаються відрізки понад 400 м. На всіх етапах підготовки ведеться робота над технікою вільного, розслабленого бігу, над умінням пробігати фінішний відрізок дистанції. Широко використовується в тренувальному процесі естафетний біг.
Як і в Сполучених Штатax Америки, річний цикл підготовки в Польщі розділений на три періоди: підготовчий, змагальний і перехідний. У періоди підготовки виділяють етапи, а в їх рамках – мезоцикл, що характеризується акумуляцією, інтенсифікацією та перехідними завданнями. Однак структура річного циклу підготовки в Польщі багато в чому визначається календарем змагань: чемпіонатами світу та Європи в приміщенні, літніми чемпіонатами світу та Європи і Олімпійськими іграми.
Однак в Україні проблема планування тренувальних навантажень у великих, середніх і малих циклах залишається однією з найбільш складних в сучасній системі спортивного тренування. В ході дослідження індивідуальних прикладів побудови річного циклу проводився статистичний і логічний аналіз організації підготовки. При цьому зверталася увага на обсяг використовуваних засобів, спрямованість на різних етапах підготовки, послідовність застосування великих за обсягом і різних за спрямованістю тренувальних навантажень. Статистичний аналіз річних обсягів навантаження в висококваліфікованих бігунів на 400 м, виявив, що немає достовірних відмінностей у використовуваних величинах тренувального навантаження анаеробно-гліколітичної спрямованості (біг на відрізках понад 100 м із швидкістю 81–90 %), аеробного (біг на відрізках понад 300 м зі швидкістю 80 % і менше) і в стрибкових вправах.

РОЗДІЛ 4
АНАЛІЗ І ОБГОВОРЕННЯ РЕЗУЛЬТАТІВ ДОСЛІДЖЕНЬ
Результати дослідження показують, що з ростом спортивної майстерності від рівня результату 52,0 до 45,0 у чоловіків і 58,5 до 50,0 у жінок спостерігається достовірне збільшення сумарного обсягу річного навантаження за основними тренувальним засобам як у чоловіків, так і у жінок.
Слід зазначити, що з ростом кваліфікації помітне збільшення парціальних обсягів річного навантаження відбулося за такими чинниками: в спринтерському бігу на відрізках до 80 м – в середньому на 38–48 %, вправах з обтяженням – на 52–99 %, стрибкових вправах – на 29–55 %, в бігу на відрізках понад 100 м із швидкістю 91–100 % – на 44–56 %. Однак у величині навантаження аеробної спрямованості як у чоловіків, так і у жінок відбувається зниження величини обсягу – в середньому на 17–19 %.
Цікаво відзначити, що для досягнення приблизно однакових результатів в бігу на 400 м (50,0–52,0 с) чоловіки виконують істотно менший обсяг бігу алактатного-анаеробної спрямованості (біг до 80 м зі швидкістю 96–100 %) – на 30 % , анаеробно-гліколітичної (біг понад 100 м із швидкістю 91–100 %) – на 35 %, аеробно-анаеробної (біг на відрізках понад 100 м із швидкістю  81–90 %) – на 38,3 % і стрибкових вправ – 47,6 %. По інших засобам підготовки відмінності в річних обсягах навантаження виражені не настільки істотно.
Аналіз практичного досвіду побудови тренування у спортсменів, для яких минулий змагальний сезон виявився невдалим, дозволив виявити наступні відмінності від вищенаведених обсягів основних тренувальних засобів бігунів на 400 м за річний цикл.
– істотно завищений обсяг бігу в анаеробної гліколітичної зоні енергозабезпечення на 40–50 %;
– в тренуванні переважає біг невисокої інтенсивності (аеробної і аеробно-анаеробної спрямованості), який перевищує виявлені обсяги навантаження на 35–60 %;
 – недостатній обсяг швидкісно-силового навантаження в стрибкових вправах і вправ з обтяженням.
Результати досліджень підтвердили дані літератури [8, 27], що проблема раціоналізації тренувального процесу багато в чому пов'язана з пошуком не тільки ефективних співвідношень, але й правильної послідовності застосування тренувальних засобів різної переважної спрямованості в річному циклі.
Дослідження підтвердило, що річний цикл тренування висококваліфікованих бігунів на 400 м будується на подвійному варіанті планування, широко використовується в циклічних швидкісно-силових видах спорту. Великий цикл складається з п'яти періодів: двох підготовчих і перехідного. У свою чергу, періоди підготовки (підготовчий і змагальний) складаються з етапів (середніх циклів) тривалістю 2–8 тижнів.

ВИСНОВКИ

1.	Аналіз науково-методичної літератури і передової спортивної практики дає підставу вважати, що проблема підвищення швидкісно-силової підготовленості бігунів на 400 м на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей є актуальним науковим напрямком.
2. Структура змагальної діяльності бігунів на 400 м характеризується швидкістю бігу на різних ділянках дистанції. Більш кваліфіковані бігуни мають і більш високий рівень дистанційної швидкості, і меншу втрату її в кінці дистанції. Рівномірний по темпу подолання дистанції дозволяє бігунові на 400 м в більшій мірі зберегти раціональні форми рухів від початку до кінця дистанції і показати більш високий результат. Різниця у часі між першою і другою дистанції у висококваліфікованих бігунів на 400 м коливається в межах 1,0–2,5 с.
3. Параметри дистанційної швидкості бігунів на 400 м залежать як від технічної підготовленості, так і від спеціальної фізичної підготовленості, особливо – швидкісно-силової. Швидкісні здібності бігунів визначаються – швидкістю скорочення і розслаблення м'язів, швидким перемиканням активних м'язів відповідно до заданої програми  руху (темпом). При цьому швидкість скорочення м'язів залежить від аденозинтрифосфатної активністі міозину (довжиною м'язового волокна, швидкістю виходу кальцію з саpкоплазматичного pетікулума) і є спадкоємним фактором, тому що аденозинтрифосфатная активність притаманна більшою мірою швидкі м'язових волокон (м'язова композиція генетично передається).
Темп рухів залежить від сили м'язів і узгодженості структури м'язів антоганістов, якому досягається вдосконаленню техніки, координаційними здібностями. При вихованні швидкісних якостей важливіше впливати на швидкість розслаблення, а не скорочення, м'язів на темп рухів. Оптимізація системи тренування досягається за допомогою розподілу основних засобів тренування в макро-, мезо- і мікроциклах підготовки відповідно до фізіологічних і педагогічних закономірностей, що дозволяє домогтися максимального ефекту в розвитку рухових здібностей і вдосконалення техніки.
4. Побудова тренувальних навантажень має вестися від макроциклів до мікроциклу. При цьому планування макроциклу враховує необхідність двох циклового формування високого рівня спортивної форми спортсменів (зимовий і літній змагальний етапи).
У мезоциклах доцільно враховувати педагогічну спрямованість навантажень, фізіологічні закономірності адаптації організму до односпрямованим навантажень, концентрацію і розведення обсягів односпрямованих засобів тренування на різні етапи річного циклу.
У мікроциклах необхідно враховувати фізіологічні механізми енергозабезпечення м'язової діяльності. Планування навантажень в тижневому мікроциклах пов'язано з урахуванням реакцій організму на навантаження різної величини і спрямованості. При плануванні мікроциклах зручно розділяти по їх завданням на базові, втягуючі, змагальні та відновлювальні.
5. Навантаження швидкісно-силової спрямованості (стрибкові вправи) виконуються у великому обсязі на базових етапах підготовки і максимальних величин досягають у першому великому циклі підготовки в листопаді-грудні. Обсяг навантаження в зазначені місяці становить як у чоловіків, так і у жінок 12–16 % на місяць від річного. У другому (весняно-літньому) циклі підготовки обсяг навантаження досягає максимальних величин у жінок в березні–квітні 17–20 %, у чоловіків – 16–17 %.
У розподілі тренувального навантаження в річному циклі засобів силової спрямованості (вправи з обтяженням) у чоловіків і жінок помітних відмінностей не виявлено. Основний обсяг навантаження вправ з обтяженням виконується у чоловіків в листопаді–грудні (12–13 %) і березні–квітні          (14–15 %). У жінок – відповідно 16–17 % і 13–18 %.
У літньому і зимовому змагальних періодах обсяг стрибкових вправ і вправ з обтяженням знижується на 40–70 % в порівнянні з підготовчими періодами і швидкісно-силова підготовка ведеться в підтримуючому режимі.
5. 	Важливим напрямком подальших досліджень є удосконалення процесу спеціальної підготовки протягом року з урахуванням індивідуальних особливостей спортсменів, які спеціалізуються у бізі на 400 м. Це можливо на основі комплексного аналізу фізичної і техніко-тактичної підготовленості та змісту побудови тренувального процесу провідних спортсменів світу.

ПРАКТИЧНІ РЕКОМЕНДАЦІЇ

Плануючи розподіл основних засобів тренування бігунів і бігунів на 400 метрів високої кваліфікації в річному циклі, слід враховувати:
1. Бігові навантаження алактатного-анаеробної спрямованості (спринтерський біг на відрізках до 80 м зі швидкістю 96–100 %) хвилеподібно змінюється в річному циклі, як у чоловіків, так і у жінок. Так, максимальні величини навантаження, спрямовані на розвиток швидкісних здібностей, в першому піврічному циклі у жінок припадає на грудень (в середньому 14 % від загально річного обсягу). У чоловіків максимум навантаження цієї спрямованості припадає на січень і становить 10–14 % від річного обсягу.
Характер розподілу тренувального навантаження в другому піврічному циклі підготовки має аналогічну тенденцію. Максимум навантаження досягає свого піку в травні і становить у чоловіків в середньому 15 %, у жінок – 14,3 % від сумарного річного обсягу.
2. Тренувальне навантаження анаеробно-гліколітичного характеру (біг на відрізках понад 100 м із швидкістю 91–100 %), спрямована на розвиток спеціальної витривалості, повинно досягати своїх максимальних значень у другому піврічному циклі (в квітні–травні) і становить у чоловіків в середньому 19,0 %, у жінок – 16,2 %. У зимовому і літньому змагальних періодах величина навантаження цієї спрямованості знижується на 40–60 % в порівнянні з обсягом навантаження на спеціально-підготовчих етапах і становить 5–8 % в місяць від річного обсягу. Принципових відмінностей в розподілі навантаження гліколітичній спрямованості у бігунів і бігунів не простежується.
3. Навантаження змішаної спрямованості, виконувана в аеробно-анаеробной зоні (біг на відрізках понад 100 м із швидкістю 81–90 %) енергозабезпечення необхідно виконувати на базових (підготовчих) етапах осінньо-зимового та весняно-літнього періодів. У чоловіків найбільший обсяг зафіксований у другому макроциклі в березні–квітні (12,9–14,1 %), а у жінок – в березні (в середньому 17,5 %).
4. Основний біговий обсяг навантаження аеробного спрямованості на відрізках понад 300 м із швидкістю 80 % і менше необхідно виконувати на базових етапах в осінньо-зимовому та весняно-літньому циклах. Найбільший обсяг навантаження припадає як у чоловіків, так і у жінок на листопад     (19–23 %).
5. Навантаження швидкісно-силової спрямованості (стрибкові вправи) виконуються у великому обсязі на базових етапах підготовки і максимальних величин досягають у першому великому циклі підготовки в листопаді–грудні. Обсяг навантаження в зазначені місяці повинно становить як у чоловіків, так і у жінок 12–16 % на місяць від річного. У другому (весняно-літньому) циклі підготовки обсяг навантаження залишає у жінок в березні–квітні 17–20 %, у чоловіків – 16–17%.
6. У розподілі тренувального навантаження в річному циклі силовий спрямованості (вправи з обтяженням) у чоловіків і жінок помітних відмінностей не виявлено. Основний обсяг навантаження вправ з обтяженням виконується у чоловіків в листопаді–грудні (12–13 %) і березні–квітні (14–15 %). У жінок – відповідно 16–17 % і 13–18 %.
Слід зазначити, що в літньому і зимовому змагальних періодах обсяг стрибкових вправ і вправ з обтяженням необхідно знижувати на 40–70 % в порівнянні з підготовчими періодами і швидкісно-силова підготовка ведеться в підтримуючому режимі.

СПИСОК ВИКОРИСТАНИХ ЛІТЕРАТУРНИХ ДЖЕРЕЛ

1.		Артюшенко О. Ф. Легка атлетика. Теорія і методика викладання : навч. посіб. Черкаси : Брама-Україна, 2008. 632 с.	
2.		Ахметов Р. Ф. Теоретико-методичні основи управління багаторічною підготовкою стрибунів у висоту високого класу. Житомир : Видавництвово Житом. держ. ун-ту ім. І. Франка, 2005. 284 с.	
3.		Ашанін В. С., Філенко Л. В. Комп'ютерна техніка та математичні методи в спорті : навч. посіб. Харків : ХДАФК, 2006. 178 с.	
4.		Безверхня Г., Цибульська В. Педагогічні умови формування спортивної мотивації у спортсменів 15–16 років. Sport Science Spectrum. 2024. № 2. С. 47–54. URL: https://doi.org/10.32782/spectrum/2024-2-7.	
5.		Безмилов М. Періодизація підготовки спортсменів в ігрових видах спорту: фактори впливу та перспективні напрями подальшого розвитку специфічної системи знань. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2022. № 3. С. 3–19. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2022.3.3-19 (дата звернення: 27.09.2024).	
6.		Біомеханіка спорту : навч. посіб. для студентів ВНЗ з фіз. виховання і спорту / за ред. А. М. Лапутіна. Київ : Олімп. літ., 2005. 320 с.	
7.		Біомеханіка спорту : підручник / О. Ю. Рибак та ін. Львів : ЛДУФК ім. Івана Боберського, 2021. 268 с.	
8.		Бобровник В. І., Совенко С. П. Експериментальна перевірка ефективності багатофункціональних біомеханічних моделей основних елементів технічних дій легкоатлетів, які спеціалізуються у спортивній ходьбі, у процесі технічної підготовки. Науковий часопис Національного педагогічного університету імені М. П. Драгоманова. Серія 15. Науково-педагогічні проблеми фізичної культури (фізична культура і спорт). 2024. Вип. 10(183). С. 46–60. URL: https://doi.org/10.31392/UDU-nc.series15.2024.10(183).09.
	
9.		Бобровник В. І., Совенко С. П., Колот А. В. Легка атлетика : навчальна програма для дитячо-юнацьких спортивних шкіл, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, шкіл вищої спортивної майстерності та спеціалізованих навчальних закладів спортивного профілю / ред. А. В. Колот. Київ : Логос, 2019. 192 с.	
10.		Бобровник В., Совенко С. Моделювання технічних дій легкоатлетів, які спеціалізуються у спортивній ходьбі, у системі багаторічної підготовки. Sport Science Spectrum. 2024. № 1. С. 4–14. URL: https://doi.org/10.32782/spectrum/2024-1-2.	
11.		Виноградова О. Формування цілеспрямованих відновлювальних і стимулювальних засобів у передзмагальній практиці висококваліфікованих спортсменів зі спортивної ходьби. Спортивна наука та здоров'я людини. 2021. № 1 (5). С. 4–16. URL: https://doi.org/10.28925/2664-2069.2021.11.	
12.		Гамалій В. Біомеханічні аспекти раціоналізації процесу навчання рухів у процесі технічної підготовки спортсменів. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2020. № 2. С. 36–41. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2020.2.36-41 (дата звернення: 19.09.2024).	
13.		Драгунов Л. О., Совенко С. П., Геращенко І. І. Структура і зміст річної підготовки легкоатлеток, які спеціалізуються у стрибках у висоту на етапі максимальної реалізації індивідуальних можливостей. Науковий часопис Національного педагогічного університету імені М. П. Драгоманова. Серія 15. Науково-педагогічні проблеми фізичної культури (фізична культура і спорт). 2018. Вип. 11 (105) 18. С. 40–47.	
14.		Дяченко А., Ілунь В. Сучасні концепції навантаження критичної потужності кваліфікованих спортсменів у циклічних видах спорту. Sport Science Spectrum. 2024. № 2. С. 74–81. URL: https://doi.org/10.32782/spectrum/2024-2-10.
	
15.		Імас Є. Університетська освіта і студентський спорт: тренди та синергія. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2020. № 2. С. 4–14. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2020.2.4-14 (дата звернення: 19.09.2024).	
16.		Караулова С. І. Теоретико-методичні аспекти управління тренувальним процесом спортсменок високої кваліфікації, які спеціалізуються у бігу на короткі дистанції, в олімпійському циклі підготовки : автореф. дис. … д-ра наук з фіз. виховання і спорту : 24.00.01. Київ, 2020. 44 с.	
17.		Кінематичні характеристики технічної підготовленості стрибунок потрійним різної кваліфікації / В. Конестяпін та ін. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2022. № 2. С. 14–20. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2022.2.14-20 (дата звернення: 27.09.2024).	
18.		Козак І., Жирнов О. Сучасні тренди біомеханічних технологій у спорті. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2023. № 4. С. 20–26. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2023.4.20-26 (дата звернення: 27.09.2024).	
19.		Козлова О. К., Совенко С. П. Побудова тренувального процесу легкоатлетів-стрибунів протягом року на етапі збереження вищої спортивної майстерності. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2010. № 3. С. 37–42.	
20.		Костюкевич В. М. Теорія і методика тренування спортсменів високої кваліфікації : навч. посіб. Вінниця : «Планер», 2007. 273 с.	
21.		Легка атлетика: теорія і методика тренерської діяльності : підручник : у 2 кн. / за заг. ред.: В. І. Бобровника, С. П. Совенка, А. В. Колота. Київ : Олімп. літ., 2023. Кн. 1. 712 с. 	
22.		Легка атлетика: теорія і методика тренерської діяльності : підручник : у 2 кн. / за заг. ред.: В. І. Бобровника, С. П. Совенка, А. В. Колота. Київ : Олімп. літ., 2023. Кн. 2. 608 с.	
23.		Оптимізація фізичної та технічної підготовки у швидкісносилових видах легкої атлетики : монографія / за заг. ред.: В. Конестяпіна, Я. Свища. Львів : ЛДУФК, 2016. 220 с.	
24.		Основи науково-дослідницької роботи здобувачів вищої освіти зі спеціальності «Фізична культура і спорт» : навч. посіб. / за ред.: В. М. Костюкевича, О. А. Шинкарук. Київ : Олімп. літ., 2018. 528 с.	
25.		Платонов В. М. Професіоналізація олімпійського спорту. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2005. № 1. С. 3–8.	
26.		Платонов В. М. Сучасна система спортивного тренування. Київ : Перша друк., 2021. 672 с.	
27.		Совенко С. П. Методологія технічної підготовки легкоатлетів, які спеціалізуються у спортивній ходьбі, у системі багаторічного удосконалення. Науковий часопис Національного педагогічного університету імені М. П. Драгоманова. Серія 15. Науково-педагогічні проблеми фізичної культури (фізична культура і спорт). 2024. Вип. 12(185). С. 179–188. URL: https://doi.org/10.31392/UDU-nc.series15.2024.12(185).38.	
28.		Шинкарук О. Пошук та розвиток спортивного таланту: ретроспективний та сучасний аналіз. Теорія і методика фізичного виховання і спорту. 2020. № 2. С. 47–58. URL: https://doi.org/10.32652/tmfvs.2020.2.47-58 (дата звернення: 23.09.2024).	
29.		An Experimental Study on Strength Training of Sprinters. Frontiers in Sport Research. 2024. Vol. 6, no. 3. URL: https://doi.org/10.25236/fsr.2024.060321.	
30.		Bartlett R. Sports Biomechanics. Reducing Injury and Improving Performance. Taylor & Francis, 1999. 276 p.	
31.		Bauersfeld K.-H., Schroter G. Grundlagen der Leichtathletik: Das Standardwerk für Ausbildung und Praxis. Meyer&Meyer Fachverlag, 2015. 712 p.	
32.		Bompa T. O., Haff G. G. Periodisation: theory and methodology of training. Champaign : Human Kinetics, 2009. 411 p.	
33.		Carr G. A. Fundamentals of track and field. Champaign : Human Kinetics, 1999. 286 p.	
34.		Delecluse C. Influence of Strength Training on Sprint Running Performance. Sports Medicine. 1997. Vol. 24, no. 3. P. 147–156. URL: https://doi.org/10.2165/00007256-199724030-00001.	
35.		Effectiveness Index of Mechanical Energy Utilization in Male 400‐m Sprinters and the Relation Between Muscle Cross‐Sectional Area of the Trunk and the Lower Limb / K. Muratomi et al. Scandinavian Journal of Medicine & Science in Sports. 2025. Vol. 35, no. 2. URL: https://doi.org/10.1111/sms.70023.	
36.		Yefremenko A. Status anaerobic energy sprinters qualified for the effects of a means of rehabilitation. Слобожанський науково-спортивний вісник. 2014. Vol. 42, no. 4. P. 31–34. URL: https://doi.org/10.15391/snsv.2014-4.006.	
37.		Hameed I.R., Bakee L.D.M.Z., Hassan Z.M.A. Special exercises by a training device and its impact on some biomechanical variables and on 400 m hurdles performance (U20). International Journal of Human Movement and Sports Sciences. 2021. Vol. 9(4). P. 662–670. URL: https://jcope.uobaghdad.edu.iq/index.php/jcope/article/view/2033.	
38.		Kolot A., Sovenko S., Rezanov O. Theoretical and methodological foundations for improving technical skills of highly skilled athletes in track and field competitions. Journal of Physical Education and Sport. 2025. Vol. 25, no. 7. P. 1353–1364. DOI: 10.7752/jpes.2025.07151.	
39.		LI H. Optimizing sprint performance: a comparative analysis of strength training methodologies. The Journal of Sports Medicine and Physical Fitness. 2025. URL: https://doi.org/10.23736/s0022-4707.25.16580-8.	
40.		Olympic Weight Training for Sprint Performance: A Systematic Review with Meta-Analysis / K. Crenshaw et al. International Journal of Sports Medicine. 2023. URL: https://doi.org/10.1055/a-2161-4867.
	
41.		Performance prediction and athlete categorization using the anaerobic speed reserve in 400 m sprinters / L. Rappelt et al. Journal of Science and Medicine in Sport. 2025. URL: https://doi.org/10.1016/j.jsams.2025.03.012.	
42.		Podstawy teorii i technologii treningu sportowego / red.: H. Sozańskiego, J. Sadowskiego, J. Czerwińskiego. Warszawa : Biała Podlaska: Akademia Wychowania Fizycznego Józefa Piłsudskiego w Warszawie Filia w Białej Podlaskiej, 2015. T. 1. 330 s.	
43.		Podstawy teorii i technologii treningu sportowego / red.: H. Sozańskiego, J. Sadowskiego, J. Czerwińskiego. Warszawa : Biała Podlaska: Akademia Wychowania Fizycznego Józefa Piłsudskiego w Warszawie Filia w Białej Podlaskiej, 2015. T. 2. 703 s.	
44.		Samozino P., Cross M., Morin J.-B. Individualization of training based on sprint force-velocity profiles: A conceptual framework. Strength & Conditioning Journal. 2023. Vol. 45(1). P. 15–28. DOI: https://doi.org/10.1519/SSC.0000000000000790.	
45.		Strength, Endocrine, and Body Composition Alterations across Four Blocks of Training in an Elite 400 m Sprinter / A. Batra et al. Journal of Functional Morphology and Kinesiology. 2021. Vol. 6, no. 1. P. 25. URL: https://doi.org/10.3390/jfmk6010025.	
46.		The Training and Development of Elite Sprint Performance: an Integration of Scientific and Best Practice Literature / T. Haugen et al. Sports Medicine - Open. 2019. Vol. 5, no. 1. URL: https://doi.org/10.1186/s40798-019-0221-0.	
47.		Wilmore J. H., Costill D. L., Kenney W. L. Physiology of sport and exercise. 4th ed. Human Kinetics, 2009. 529 p.	
48.		Wolte C., Gronwald T., Schaffarczyk M., Wilke J. Individualized training based on the force-velocity profile: A systematic review with meta-analysis. Research Square. 2024. Preprint. DOI: https://doi.org/10.21203/rs.3.rs-5135420/v1.
	
49.		WU Y. Integrating strength, speed, and endurance: a comprehensive training model for 100m and 400m sprints. Retos. 2025. Vol. 67. P. 1200–1210. URL: https://doi.org/10.47197/retos.v67.114886.	
50.		Yushko B. N. La carrera atletika. Barcelona : Paidotribo, 1995. 386 p.